INSPIRERAD AV VERKLIGA HÄNDELSER
SYDAFRIKA 1987
Magazine Hill heter den här platsen.
Här slutar vägen.
Varför åkte Labuschagne och de andra i minibussen hit?
Han påstår att han inte minns nåt av det.
Leons bil stod här.
Han lämnade nycklarna i tändningen och sprang sen däråt.
Fotbollslagets minibusstaxi hade stannat här.
Mycket nära. Pistolen som de hittade var registrerad på Leon.
Han släpade liken dit bort. Sen radade han upp dem.
Vänta. Radade han upp liken? Varför gjorde han det?
Inget av det verkar vettigt.
Härifrån ser man fängelset där han jobbade.
- Vem är domare? - Van Zyl, hängningsdomaren.
Ni två lär komma överens som hund och katt.
Tycker du att staten ska döda människor?
Majoriteten stödjer dödsstraffet.
Majoriteten stödde bålbränning, häxdränkning och korsfästning.
Sitt!
Leon, det här är John Weber.
Han är advokat och har ombetts försvara dig.
Jag blev ombedd att göra det, men är inte särskilt sugen på det.
Varför sticker ni inte hem då?
För att ert läge är så dåligt att ingen annan vill försvara er.
Jag har redan sagt att jag inte vill att ni försvarar mig.
Och jag vill inte prata.
Jag vill inte träffa er heller.
Nåja, vi har gjort det som krävs. Vi går.
Vänta. Jag är less på tjafset. Jag har lagt massa tid på fallet.
Om du tycker synd om dig själv nu så blir det värre efter din dödsdom.
Jag träffade din fru och din dotter Esme.
När såg du henne sist? För ett halvår sen?
Jag läste i din akt att du var fångvaktare i kriminalvården.
Du ska nog ta reda på vad som väntar dig.
Fråga fångvaktarna när du är tillbaka vad som händer på dödsavdelningen.
Jag vet vad som händer på dödsavdelningen.
Jag jobbade där.
När det hände jobbade du på döds- avdelningen på säkerhetsanstalten.
Du måste ha varit för ung för det.
Jag började jobba där för över två år sen.
Med galgtjänst?
Lämna mig ifred.
Ingen dödar sju människor ostraffat. Om man inte är polis, så klart.
Osis. Det finns inget försvar för sån brutalitet.
Nej, killen är så gott som död.
Bra serve, Andrew! -Paul, backa mer. Då har du större chans att nå bollen.
Se det så här, John. Alla får dåliga mål ibland.
Du fick bara ett hopplöst mål.
Vissa soldater kan bryta samman efter en traumatisk upplevelse.
Men mycket få slipper sammanbrott efter långvarig exponering.
Vilket bör ha varit fallet här.
Han påminner om krigsveteraner och är i en liknande emotionell kollaps.
Så enligt åklagaren bevisar inte ert test mentalt sammanbrott-
- men han kan vara rasist eller psykopat.
Min uppfattning? Nåt triggade en våldsam reaktion.
Nåt hum om vad triggern kan vara?
Tyvärr inte.
Så det finns kanske ingen trigger, dr Schlebusch?
Just det.
Rättegången mot Leon Labuschagne som sköt sju fotbollsspelare-
-börjar i Pretoria nu i veckan.
John Weber försvarar Labuschagne.
Han är en välkänd dödsstraffsmotståndare.
Labuschagnes motiv till skjutningen är oklart-
- och högerextrema kopplingar är ren spekulation.
Hittills har Labuschagne vägrat att uttala sig.
Vi får inte många chanser, Leon.
När du väl sitter i vittnesbåset får vi prata med dig först efteråt.
Så du måste hjälpa oss nu. Ge oss ett skäl till att det hände.
Där har du det.
Han har informerats om hur han ska uppföra sig och svara på frågor.
Jag vet inte vad mer jag kan göra.
- Stå upp! - Vänta! -Labuschagne, titta här.
Det är en lista med namnen på alla män som hängdes i fjol.
Ni måste ha deltagit i några avrättningar.
Allihop.
- Säg om det där. - Jag var med vid alla avrättningar.
Enligt listan avrättades 164 män i fjol. Det var rekordmånga.
Om det står det, så...
Varför närvarade ni vid alla avrättningar?
- Pierre. - Hej, John.
- Hur är det? - Bra.
- Kan jag få sitta på den här sidan? - Javisst.
Tack.
- Hur är det med min syster? - Förvånad över att du var i stan.
Vad var det du ville diskutera?
Pierre... vad vet du om männen som jobbar på dödsavdelningen?
Inte mycket.
Jag vet att de deltar i avrättningar, men det jag inte vet är...
Vad för slags människa gör det?
Vad får nån att åta sig jobbet att döda nån?
- Jag får inte prata om det. - Jag menar inte dig.
Detta är en pojke som de satte på galgtjänst när han var 17.
Och du får en ny chans att angripa det onda system som du hatar, va?
Pierre, de kastade pojken i helvetet och han gick ut och sköt sju män.
Nu vill han inte eller kan inte säga ett enda ord för att försvara sig.
Du har kontakter på fängelserna. De hade pratat med dig.
Jag ska höra mig för, men du ödslar din tid.
För de som gör det som han gör pratar aldrig om det.
Säg åt honom att hålla upp huvudet.
Det är offrens familjer. De glor på honom.
Det där är hans föräldrar och hans syster Antoinette.
Kl. 18.00 på en öde vägsträcka nära Magazine Hill-stenbrottet-
- tvingade den åtalade minibussen med offren av vägen.
Sen sköt han alla sju offer med en pistol.
Är denna pistol som är registrerad på den åtalade-
- det vapen som avfyrade kulorna som hittades på brottsplatsen?
Det är den pistolen.
Det var allt jag hade till vittnet.
Mr Weber?
Inga frågor, ordförande.
- Vad gör du? - Jag förklarar sen.
Var bilen som stod intill liket också registrerad på den åtalade?
Ja.
- Enligt er startade inte bilen. - Korrekt. Han fick fly till fots.
Det var allt, ordförande.
Inga frågor.
- Varför korsförhörde du ingen? - Fakta är fakta.
Om vi erkänner allt kan de inte kalla emotionella vittnen.
Då tar vi luften ur åtalet. Om några dar har de ingenting kvar.
De hittade honom, pistolen och bilen. Det är allt de har.
Vad har vi? Leon är närmast i koma. Dr Schlebusch pratar inte med honom.
Om det fortsätter så här i morgon så är vi snart i mål. God kväll.
God kväll.
Och du skulle säga "en erfaren advokat"-
- "som inte haft en mordrättegång på 15 år"?
Jag vet inte vad du sa till honom, men han var sur när han kom hem.
- Surare än vanligt? - Jag måste leva med honom, John.
Här, ta det där.
Han är skyldig till mord. Du försöker göra det till ett politiskt mål.
Alla mål med dödsstraff är politiska.
Kan det inte ha varit vägilska? Har du tänkt på det?
Han sköt sju människor 13 gånger.
Ett mycket grovt fall av vägilska.
Jag har bara lyckats med att hemlighålla vår strategi-
-men det slutar när försvaret börjar.
- Du kanske kan använda den här. - Vad är det?
Det är en falltabell. Vad väger du?
Runt 70 kilo.
Man delar 840 fotpund med fångens vikt, i det här fallet 70.
Det betyder att du, John Weber, behöver 1,6 meter rep-
-för ett effektivt brott.
Han var tydligen skicklig på det. De lät honom beräkna fallen.
Och hur vet du det?
Det vill du inte fråga.
Vad mer, Pierre?
Det som slog mig är-
- att fångvaktarna lär känna männen som de måste hänga.
De är deras vårdare, sen drar de ut dem och hänger dem.
Och varför slog det dig?
I krig ser man inte fienden som människor.
Man skjuter på uniformer, inte män.
Det enda som är värre än att döda en okänd är att döda en man känner.
Okända är jobbigt nog.
Måste du gå igenom alla?
Ja, dessa 32 män som hängdes de sista två veckorna Leon var där.
Vad exakt letar vi efter?
Det kan vara bra att få veta nåt om de män han hängde kort före skjutningen.
Han utvecklade en mycket nära relation till dessa män.
Hur vet du det?
Min svåger har kontakter i fängelsesystemet.
Är han fångvaktare?
Säkerhetsman, specialstyrkorna. Han krigade i Angola i tre år.
Vad har det med nåt att göra, John?
Han vet av egen erfarenhet hur man påverkas av att döda.
Samlar vi bevis för att stödja din förutfattade mening om dödsstraff-
- eller söker vi förmildrande omstän- digheter som kan rädda Leons liv?
Nåt måste ha hänt med Labuschagne mot slutet.
Dessa män hade motiv att döda. Han måste ha haft ett motiv.
- Vi måste ta reda på vad det är. - Så vi är nere på vilda gissningar?
Försvar som bygger på psykiskt sammanbrott lyckas väldigt sällan-
-men det är allt vi har just nu.
Om du inte har en bättre idé.
Har du en bättre idé?
Nej.
- Om jag får för rätten...? - Ja, varsågod.
Det här är ett ovanligt fall-
- där åklagarens bevis är obestridliga-
- och åtalet på sätt och vis också är den åtalades försvar.
Vid mord måste åklagaren bevisa att handlingen var olaglig och uppsåtlig.
Vi avser bevisa att det inte var en handling-
-som bör få rättsliga följder.
- Inga mord trots att vi har sju lik? - Ni har rätt att vara skeptisk.
Åklagaren har ansträngt sig för att förklara vad som hände.
Vi ska förklara motivet och utröna om den åtalade kan dömas för det.
Ni får mycket noga förklara vad försvaret är-
-för jag förstår inte.
Hur kan ni förneka gärningen när ni medger att han dödade de sju döda?
Vi bestrider inte händelserna i stenbrottet-
- utan brutaliteten och omfattningen. Sju unga män som dödas av en man-
-kräver en närmare granskning.
Åklagaren har inte funnit ett motiv och det verkar inte finnas nåt.
Vi ska granska hans arbetsmiljö på dödsavdelningen i fängelset-
- och det som hände där före händelserna i stenbrottet-
- för att hitta motivet till hans handlingar.
Handlingar som vi tror var omedvetna-
- och triggades av hans traumatiska upplevelser som fångvaktare.
Så... försvaret hävdar alltså-
- att den åtalades arbetsmiljö triggade handlingarna-
- och att de var oavsiktliga och därför inte straffbara?
Korrekt, ordförande.
Det här väcker frågor om statens säkerhet, mr Weber.
Om jag tillåter det så vill jag inte att några namn nämns.
Varken på personal eller fångar. Inte ett enda.
Lyssna, Labuschagne.
När ni vittnar så pratar ni och gör som ni blir tillsagd.
Annars hamnar ni snart i er galge med en snara runt er egen hals.
Mr Labuschagne, hur gammal var ni när ni började i kriminalvården?
- 17. - Och varför sökte ni er dit?
Om man blir polis eller fångvaktare så slipper man rycka in i armén.
Varför ville du undvika det militära?
De skickade en till Angola för att kriga.
Visste ni att fångvaktarna i fängelset jobbade på hängningar?
Nej.
Så ni hade ingen om vad ni skulle jobba med när ni kom till fängelset?
Nej.
Kan ni berätta för rätten om er första dag där?
Jag blev informerad om vikten av sekretess.
De sa att jag fick inte prata med nån om nåt som rörde arbetet-
-som vi gjorde på fängelset.
Och om jag gjorde det skulle jag bli bestraffad.
Är det här nödvändigt? Vi ska kasta ljus över morden på Magazine Hille-
-inte beskriva arbetet i ett fängelse-
- vars verksamhet kan vara sekretess- belagd och till och med hemlig.
Den åtalades arbete på dödsavdelningen-
- är centralt för försvaret avseende hans sinnestillstånd på Magazine Hill.
Vi tänker detaljerat redogöra för den åtalades sinnestillstånd.
Särskilt hans omständigheter på arbetet.
Jag tillåter det tillfälligt.
Fortsätt. Vad upplevde ni på er första dag i fängelset?
Jag skulle följa med förvaltaren till sju män på fallrepet.
"På fallrepet"?
Det kallar vi fångar som är dödsdömda.
Dessa sju män skulle nästa dag upp till galgen.
Kan ni berätta för rätten vad som hände när ni kom till dessa män?
Förvaltaren sa att jag måste välja en av dem-
- för jag skulle följa en av männen till hans hängning nästa dag.
Så de sa att ni skulle hjälpa till med att hänga en av männen nästa dag?
Jag föredrar om ni väljer en åt mig.
De nya måste välja en. Det är så det fungerar.
Makhandla.
Välj Makhandla.
Vad heter han?
- Vad heter han? - Makhandla!
Sa förvaltaren vad ni skulle göra nästa dag som eskort vid hängningen?
Bara att lära mig genom att följa och studera de andra.
- Det var er första dag? - Ja.
Berätta för rätten vad som hände på er andra dag.
Avrättningar är klockan 7.
Vi kom och hämtade dem vid sex.
Klä på honom.
Ta ut honom.
Ta med honom.
Vänd er om och titta in i väggen.
Sätt fart! Skorna av, inga strumpor!
Kom igen, snabbare!
Stå stilla. Ta dig samman nu.
Kom.
Var det några problem?
Var det några problem, mr Labuschagne?
Nej.
Gör alla bara som de blir tillsagda?
De lär sig att lyda.
Vad händer om de inte lyder?
Kom igen!
Upp!
Har du nåt att säga innan rättens dom verkställs?
Inte så där.
Har du nåt att säga innan rättens dom verkställs?
Stå där.
Jag ville inte titta på repet, men jag kände lukten av det.
Det luktade blöt dörrmatta.
Jag hörde ett ljud i öronen. Det lät som vatten.
Jag kände mina armar skaka, men...
Jag visste inte om det var jag eller fången som skakade.
Berätta med egna ord vad ni såg.
Mr Labuschagne, rätten väntar. Berätta vad ni minns från den dagen.
Ljudet.
Vad såg ni?
Håll inte så hårt nästa gång. Annars drar han ner dig med sig.
Då ser du ut som en fjant, va?
Sa förvaltaren nåt till er efter det här?
Han sa att jag inte fick prata om hängningen-
-inte om nån hängning med nån.
Sa han nåt mer?
Han sa att jag skulle göra detta jobb två eller tre gånger varannan vecka.
Två eller tre gånger varannan vecka.
Erbjöd han några råd eller nån vägledning?
Nej.
- Utbildade han er för detta jobb? - Nej.
Hade ni utvärderats eller prövats för att se om ni passade för jobbet?
Nej.
Gav förvaltaren er chansen att välja om ni ville göra jobbet?
Nej.
Påminn oss om hur många dagar ni hade jobbat i fängelset-
- när ni beordrades att hänga dessa män?
En.
Och ni var hur gammal?
Jag sa att jag var 17.
Fortfarande 17.
Mr Weber.
Vore det en bra tidpunkt att ajournera nu, ordförande?
Rätten ajourneras.
Mr Weber!
Förlåt. Ni frågade om jag trodde på Leon när han sa-
-att han inte kom ihåg skjutningen.
Minnet är intellektuellt. När man överhopas av känslor-
- kan intellektet stängas av. Då stängs minnet också av.
- De är arga för hur han behandlas. - Tänk om han får dödsstraff då.
Ni måste tvinga Leon att minnas smärtsamma saker.
- Bryt ner honom. Då pratar han. - Vi vet inte vad han då pratar om.
- Vi vet inte hur det kan sluta. - Det hittar ni kanske i motivet.
Om motivet är rasistiskt, hur ska det hjälpa honom att inte bli hängd?
Hur kan ni försvara den mannen, mr Weber?
Jag föraktar allt slags dödande, lagligt eller olagligt.
Min son Thabo Mokoena då?
- Varför ska han slippa undan med det? - Hon har rätt.
Han måste sota för vad han har gjort!
Se på honom. Eben Christiaan Coetzee. Lika gammal som Leon.
Hade en dotter, från ett bra hem, snäll och trevlig, enligt alla.
Våldtog en svart kvinna presssad av de andra äldre gärningsmännen.
Sen flippade han ut och tog initiativet till att döda offret.
- Varför? - Jag vet inte.
Försökte han bevisa nåt för de andra?
Var det anledningen?
Vi får aldrig veta det. Han är död. De hängde honom.
Ja. Och Leon var hans eskort.
Han bad om att få just Leon som eskort.
- Varför? - Jag kör hem, John.
- Vi måste läsa om fångarna. - Nej. Vi avviker från det viktiga.
Profilerna säger oss inget om Leon eller om hans motiv.
Kvinnan som förlorade sin son- mrs Mokoena -hon har rätt.
Du grämer dig över dödsstraffet och läser om männen som hängts.
Men ingen kommer ihåg offren.
Som den här killen.
Han och hans kumpan stack offret flera gånger.
Ingen minns stackaren som sprang för livet. Eller han här.
Svinet som brände ihjäl sitt offer i skuffen i hennes bil.
Ingen minns hennes lidande eller de andra kvinnor-
- som våldtogs och ströps och fick skallarna inslagna-
- och drunknade i sitt blod i sin sons famn.
Ingen minns, demonstrerar för dem eller nämner dem på konferenser.
Skälet är att dessa män är djur.
Och när ett gäng är inblandat så kan man glömma skälen helt.
Det enda man kan göra med dem är-
-att göra sig av med dem för gott.
Pedrie, det finns...
Det finns nåt här.
Leons relationer med männen som han hängde måste ha påverkat honom.
Jag måste gå, John.
Hej då.
Vem är han?
Om det är han som jag tror så kommer vi att få det jobbigt.
Kan ni berätta för rätten hur många som avrättades i fjol i fängelset?
Titta i avrättningslistan som har lämnats in som bevis.
164.
164 hängningar på ett enda år. Det var rekord, tror jag bestämt.
Ja.
Var ni närvarande när dessa män kom till fängelset och avrättades?
Ja.
- Vid alla avrättningar det året? - Ja.
Så ni lärde känna dem under deras tid-
-eller snarare er tid i fängelset?
Ja.
- Hur bra lärde ni känna männen? - Vi umgicks med dem hela dagen.
Så vill ni säga att ni utvecklade relationer till vissa av dessa män?
Låt oss välja en fånge på måfå.
Om ni tittar på listan... Eben Christiaan Coetzee till exempel.
Protest! Återigen avviker min kollega in på saker som är hemliga-
- av hänsyn till de avrättades anhöriga.
Jag bad er att inte nämna några namn.
Vi måste nämna ett namn här-
- då fången innan han hängdes kan ha fått en relation till den åtalade.
Dessutom är den inlämnade listan och namnen på den-
-offentliga och inte alls hemliga.
Jag har gett försvaret stor frihet i det här målet.
Mycket mer än jag hade föreställt mig att göra i ett sånt här mål.
Jag väntar mig samma omsorg från försvaret framgent.
Mr Labuschagne, hur bra kände ni fången Eben Christiaan Coetzee?
Jag läste Bibeln för honom. För alla fångar som begärde det.
- Eben var 19 år, inte sant? - Ja.
Eben hade en fru och en dotter. Ni har också en dotter, va? Esme.
Ni mötte hans fru och hans dotter.
De kom för att ta farväl av honom.
Jag följde dem ut till parkeringen genom fängelseträdgården.
Och de tackade mig för att jag hade tagit hand om honom.
Ni tyckte att Eben skulle ha benådats?
Andra män benådades, så varför skulle inte han ha benådats?
Sa ni det till honom?
- Då hade jag avskedats. - Av förvaltaren?
Här borta.
Tystnad!
Ja.
Så ni kände att Eben borde benådats, men i stället blev ni hans eskort-
-och hjälpte till att hänga honom?
Ja.
Vilka var era uppgifter som Ebens eskort?
Jag vägde honom och mätte hans längd och hals.
Vad var syftet med att ta dessa mått?
För att räkna ut fallets längd.
Replängden som krävdes för att garantera att han dog direkt.
- Ni hade ansvaret för det? - Ja.
Om ni räknade ut Ebens fall fel hade han kanske inte dött direkt.
Han hade kanske lidit.
Ja.
Ett rätt stort ansvar, inte sant?
Hur lång tid kan det ta för en man att dö av strypning-
- när han hänger där med bruten nacke, men får syre nog för att kunna tänka?
Om man låter honom hänga där utan att dra upp honom igen-
-kan det ta upp till 15 minuter.
- Nästan som tortyr, va? - Mr Weber, jag varnar er.
Detta är inte rätt tid eller plats för att diskutera dödsstraffet.
Visst.
Mr Labuschagne, berätta för rätten hur det kändes att mäta Ebens hals-
- när ni hade lärt känna honom så bra och inte tyckte att han skulle hängas.
Jag kände inget.
När ni stod vid galgen intill Eben-
-och falluckan öppnades då?
Vad gick igenom ert huvud då?
- Jag vet inte vad ni menar. - Vilka tankar tänkte ni?
Inga.
När ni mötte Eben och hans dotter så hade ni problem hemma, va?
Ert supande och våld hade skilt er er från er fru Magda och er dotter Esme.
- Mr Labuschagne? - Inget!
Jag kände inget, jag tänkte inget. Jag var bara trött.
Kände ni verkligen inget inombords efter att den här mannen hade dött?
Jag var bara trött.
Ni hade inga tankar, inga känslor, ingen sinnesrörelse?
- Mr Labuschagne, mår ni bra? - Jag mår inte bra.
- Jag vill fortsätta. - Är ni yr?
- Jag måste kanske kräkas. - Jag vill gå fram till min klient.
Om han behöver vård ajournerar vi.
- Jag närmar mig slutet av förhöret. - Ni är framme vid slutet, mr Weber.
Rätten ajourneras.
Hur kan ni vara så grym? Ni ska skydda, inte skada honom.
Jag ska försvara honom, miss Labuschagne.
Ni behöver inte plåga honom för att försvara honom.
- Förlåt, jag gör mitt bästa. - Ni struntar i om han hängs, va?
Jag ska prata med henne.
- Hej, Pierre. - Hur är det?
Du valde inte det här stället för inredningen eller klientelet.
Jag såg dig lämna domstolen på tv.
Att bli sedd med dig är något av en belastning.
Så vi är hänvisade till hemliga och sjaviga mötesplatser nu.
Jag kan inte fixa det du vill ha. Min fängelsekälla har tystnat.
De hanterar allt försiktigare.
Det måste finnas nåt om en förvaltare.
Det är offentligt. Jag behöver bara veta vad jag letar efter.
Jag kan inte fixa akter på förvaltaren eller de andra fångvaktarna.
Hälften av dem berättar inte ens för sina fruar var de jobbar.
Vi måste hitta nåt. Annars hänger de honom om ett halvår.
De hänger honom tidigare än så.
En fångvaktare som har gått igenom samma pärs, en som gillade honom.
- Nån måste ju stå på hans sida. - Hur tror du att vi fick det vi fick?
Lyssna på mig, för det här är det sista du får. Förstår du det?
Och jag träffar dig inte igen förrän den här skiten är över.
Det var en fängelserevolt-
- ett upplopp på dödsavdelningen på hans sista dag.
Och de hängde dem ändå. Och det är allt jag har till dig.
Vänta! Du vet hur det känns att döda. Jag vet inte det.
Jag måste veta vad han försöker förtränga.
För att nå honom måste jag veta hur han tänker.
- Hur påverkade det dig? - Din dumma fjant.
Pierre!
Mr Weber?
Mr Labuschagne, titta på listan för era tre sista dagar i fängelset.
Berätta för rätten vad som hände den 8 december.
- Vi hängde sju män. - Och den nionde?
Sju till.
Och på er sista dag, den tionde?
Sju till.
Sju till. 21 män på tre dagar-
- vilket var rekordmånga avrättningar på så många dagar?
Ja.
Hände det nåt ovanligt under avrättningarna på er sista dag?
Mr Labuschagne, vad hände på er sista dag i fängelset, den 10 december?
Blev fångarna som skulle hängas då besvärliga på nåt sätt?
Mr Labuschagne, ni berättade för rätten om er första hängning.
Berätta nu för rätten vad ni upplevde på er sista.
Förvaltaren trodde att de var knäckta.
- Fähundarna är här! De måste dö! - Tyst!
Men de var inte knäckta.
Ta ut honom.
Kom och hjälp till här!
- Ta in honom! - Håll honom!
In med honom!
Kolla honom!
Det krävdes sex män till för att få ut dem.
Vi skulle ta upp dem i tvångströjor och hänga dem så.
Dra upp honom, fort. Dra upp honom!
Dra upp honom nu! Högre! Så här.
Dra upp honom. Högre. Och... ett, två, tre!
Och igen. Dra upp honom!
Lite högre. Kom igen! Dra upp honom nu!
Dra upp honom! Högre, högre!
Rör honom inte! Och... ett, två, tre!
Det var bättre.
Gå och städa.
Vad var era uppgifter efter hängningen?
Ett ögonblick.
De vill visa att avrättningsprocessen var traumatisk för den åtalade.
Jag är säker på att åklagaren kan medge det nu. Inte sant, miss Marais?
- Vi är beredda att medge det. - Behövs det fler detaljer om detta?
De skadebegränsar. De försöker göra det som vi gjorde mot dem.
Vi tackar för åklagarens medgivande, men vår bevisföring är nödvändig.
Vi vet att vi ska undvika onödiga bevis-
- men vi är skyldiga att lägga fram hela försvarets talan.
Mr Labuschagne, fortsätt. Vad hände efter hängningarna?
Kom igen! Sätt fart nu och ta ner asen från repen!
...såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Och inled oss icke i frestelse, utan fräls oss ifrån ondo.
Ty riket är ditt...
Vi singlade slant om att köra dem till kyrkogården. Jag förlorade.
- Amen. - Amen.
Stanna!
Isaiah!
Vad hände när ni kom tillbaka till fängelset, mr Labuschagne?
Jag svimmade. Och de tog mig till sjukan.
Jag hade en bula i skallens vänstra sida och det blödde ur örat.
Erbjöds ni någon behandling?
Jag fick en huvudvärkstablett.
En huvudvärkstablett?
- Vad hände sen? - Jag gick av skiftet och körde hem.
Men det var jättedåligt väder.
Vad hände, mr Labuschagne?
Det enda jag kommer ihåg är hur trött jag var.
Hur trött jag var på allt.
Minibussen...
Det blev nästan en ny olycka.
Minns ni vad som hände?
Vad hände efter att ni nästan hade krockat med minibussen?
Ni följde efter dem upp till Magazine Hill.
När ni och den andra föraren nådde vägens slut i stenbrottet-
-och vad hände då?
- Jag hörde falluckorna öppnas... - Säg om det där.
Jag hörde falluckorna öppnas.
Fortsätt.
Ta den tid ni behöver. Berätta det långsamt.
Jag kände lukten av repet.
Jag kände smaken av repet i halsen.
Stenbrottet, mr Labuschagne... Vad hände där?
Jag minns inte.
Så ni minns inte? -Har ni nåt mer för försvaret, mr Weber?
Mr Labuschagne, vad hände sen?
Vad minns ni?
- Mr Labuschagne! - Detta är ytterst opassande.
Gå genast tillbaka till er plats.
- Förlåt, ordförande. - Låt det aldrig hända igen.
Har ni fler frågor till vittnet just nu, mr Weber?
Ordförande, jag har inga fler frågor. Tack.
- Miss Marais. - Om jag får för rätten...
Så avrättningarna och jobbet i galggropen-
- gjorde er väldigt upprörd- är det det ni menar?
Säg det. Det måste spelas in. En nick eller en huvudskakning räcker inte.
Miss Marais har rätt. Tala och rikta svaren till oss.
Så ni menar att avrättningarna och arbetet i galggropen-
-gjorde er väldigt upprörd?
- Ja. - Men var ni inte fängelsets clown?
I galgrummet, galggropen och till och med i kapellet?
Nej.
Låt mig se om jag kan friska upp ert minne.
Minns ni när ni skrämde en ny fångvaktare-
- genom att vitkalka ansiktet och gömma er i en kyl i obduktionsrummet?
- Det var inte jag. - Men ni log när jag sa det. Varför?
Jag vet inte om jag log.
Så vad är ert svar?
- Minns ni incidenten? - Jag hörde talas om den.
Ni klättrade upp på gångbron och skrämde fångarna med spökljud.
Det är inte sant.
Ni sprutade ner de andra fångvaktarna med slangen när ni städade gropen.
Vissa blev blöta.
Ni satte en gång en tänd cigarett i munnen på en avrättad fånge-
-innan ni stängde hans kista.
Och röken sipprade ut när hans familj var där för begravningen.
- Det var inte jag. - Säg bara ja eller nej.
Jag ber om eventuella förklaringar. Annars kan ni ge era förklaringar-
-när er advokat förhör er igen.
Och tala inte till miss Marais. Rikta era svar till mig.
Ni samlade på pärlor.
Nej.
Nya kistor kom med lock i två delar.
En huvuddel och en längre kroppsdel.
Så att ni skulle få in fingrarna under huvuddelen för att öppna kistan-
- hade de lagt små plastpärlor under locket, inte sant?
Gula, gröna, vit och även små rosa pärlor.
- Det är brickor. - Det är brickor, säger ni?
Ja.
Ni samlade på dessa brickor.
Ni behöll en bricka för varje fånge som ni följde till galgen, inte sant?
- Så var det inte. - Ni tog en bricka från varje kista.
Som jack i revolvermannens sexskjutare.
Ni gjorde det för att fångvaktarna tävlade om-
- vem som kunde samla flest brickor. Inte sant?
- Jag beordrades att göra jobbet. - Var snäll och titta på det här fotot.
Det är briskorna som ni hade samlat innan ni greps, inte sant?
Ni hade brickorna i er byrå. Fotot togs i ert hus av polisen.
Ni hade redan satt brickorna från den åttonde och nionde på snöret, va?
Ni måste tala.
Ja.
Ert påstående om att ni var upprörd av avrättningarna bara är en fasad.
Ni tyckte faktiskt om arbetet.
Visst vande ni er väldigt snabbt vid detta specialarbete?
Specialarbetet med att döda.
Ni måste ha känt er viktig och mäktig av att kunna döda utan att bli åtalad.
Bara vi kände till arbetet, så hur kände jag mig viktig och mäktig?
Ställ inte frågor till mig. Ni visste att ni hade lagens välsignelse, va?
Vi dödade inte. Bödeln dödade.
Ändå sa ni att ni fick dra upp fångarna och släppa ner dem igen?
Vi rörde inte fångarna, utan repet. Förvaltaren sa åt oss att göra det.
Men ni släppte ner dem igen så att deras nackar skulle brytas rent, va?
Så bödeln fällde ner spaken.
Men hans hand fick inte fångens nacke att brytas, era händer gjorde det.
Frågan är ett argument och inte en fråga som vittnet kan besvara.
Ni sa att mr Labuschagnes sinnestillstånd var relevant-
- och att allt som kunde visa på hans sinnestillstånd var tillåtet.
Så jag vill höra svaret.
Ni lyfte upp fångarna och släppte sen ner dem igen så att de skulle dö.
Ja.
När en fånges nacke bröts-
- så såg ni bödelns hand som den som hade dödat.
Det var hans hand.
Så när ni drog upp en fånge och sen släppte honom och hans nacke bröts-
- så var det inte bödelns hand som stod för dödandet, va?
- Jag förstår vad ni menar. - Det var er hand som dödade.
Och det var er hand som dödade i stenbrottet också, inte sant?
Ni minns inte vad som hände i stenbrottet -menar ni det?
Men jag har ju sagt vad jag minns.
- Minns ni inte skjutningen? - Jag minns inte!
Så ert försvar är inte att ni inte sköt dem-
- utan att ni inte kommer ihåg att ni sköt dem? Ska vi förstå det så?
Den åtalade ska inte svara på juridiska frågor.
Bara jag kan svara på frågor som dem min kollega ställer.
Inga fler frågor, ordförande.
Tänker ni förhöra den åtalade igen?
Ja, om jag får.
Ni dödade dem.
Alla vet det. Är det inte så?
Är det inte så, mr Labuschagne?
Jag vet inte.
Jag menar, det måste ha varit jag.
Men jag förstår inte.
För två år sen var ni prefekt i skolan och aktiv i kyrkan.
Nu är ni här i rätten, åtalad för mord.
Hur gick det till?
- Jag vet inte. - Ni var make och far.
Men er fru och dotter vill inte besöka er i cellen och är inte här heller.
Vad orsakade denna förändring, mr Labuschagne?
Berätta för oss vad som hände, skälen till varför ni sköt de skotten.
Mr Labuschagne!
Ni hade problem, va? Varför bad ni inte förvaltaren om hjälp?
En psykiater kunde ha hjälpt er!
Varför sa ni inget till mig?
Innan jag började slå min fru.
- Mr Labuschagne. - Innan jag förlorade allt.
- Innan jag dödade sju människor. - Mr Labuschagne!
- Varför sa ni inget? - Nu räcker det! -Biträde!
- Varför sa ni inget? - För ut den tilltalade.
Tystnad!
Om jag vetat vad ni skulle göra hade jag aldrig tillåtit fler frågor.
Rätten ajourneras.
Yngre advokater får dessa fall för att ingen bryr sig.
Domarna utdömer dödsstraff i lagens namn.
Och fängelsepersonalen säger att de är vittnen, att bödeln dödar.
Det är förnekelse av ansvar hela vägen ner.
- Vad är bödelns ursäkt då? - Säkert att det är tyngdkraftens fel.
Berätta med egna ord vad ni såg.
Mr Labuschagne, rätten väntar.
Vad hände efter att ni nästan hade krockat med minibussen?
Stenbrottet, mr Labuschagne. Berätta vad ni minns.
Ni körde efter dem upp till Magazine Hill -vad hände sen?
Vad hände, mr Labuschagne? Vad såg ni?
Ljudet.
Ni leder vallningen, Weber. Oväntat att Kathleen gick med på det.
Jag trodde att jag skulle ha avslutat ett sånt här mål vid det här laget.
Tack, domaren.
Jag vill börja med att den åtalade ställer sig intill dörren på bilen-
- så att vi kan mäta exakt avstånd därifrån till minibussen.
Jag vill att den åtalade lyfter armen och pekar mot minibussen.
Kan vi enas om att avståndet är under tio meter?
Tio och en halv, tror jag. Nåt mer?
Leon.
- Varför tog ni med oss hit? - Vi tror att det här är triggern...
...som fick honom att agera reflexmässigt.
Det var nåt med den här dörren.
Vi vill att rätten noterar den slingriga vägen upp till stenbrottet.
Det krävs en medveten ansträngning att köra i sådan terräng.
Noterat. Om det inte var mer så samlas vi i rätten sen.
Domaren, jag har en begäran till innan vi avslutar vallningen.
Vad ska vi se här, mr Weber?
Kan förvaltaren fälla ner spaken och öppna falluckan?
Leon.
Leon...
Det jag gjorde i dag... Jag ville bara förklara...
Jag är bara så hemskt ledsen.
För det jag har gjort.
Jag är bara så hemskt ledsen.
Den här listan med namn-
- på män som har hängts på säkerhetsanstalten-
- ser ut som vilken lista som helst med namn, datum och siffror.
Inget mer än en anonym grupp.
Men för Leon Labuschagne var det här riktiga människor-
-som kom in i hans liv.
Han tog emot dem i fängelset, satte dem i deras celler-
- väckte dem, såg till att de fick mat-
- tog dem till duschen och ut på rastgården.
Han träffade deras familjer.
Han visiterade dem, rörde dem.
Han läste deras post, ledde deras bibelstudier-
-och sen tog han dem till galgen.
Vissa beordrades han att döda med sina bara händer.
Efteråt hanterade han deras döda, nakna kroppar och begravde dem.
Nej, för Leon Labuschagne-
- är det inte en abstrakt namnlista eller en anonym grupp.
Men listan är ofullständig.
För det saknas ett namn på den.
Och det namnet är... Leon Albert Labuschagne.
- Det är befängt, mr Weber. - Är det?
Han var inlåst med dem och delade alla ögonblick av deras sista dag med dem.
Sen tvingades han se deras brutala död regelbundet och under lång tid.
Han är lika dödsdömd som de andra!
- Det är ett befängt påstående! - Det är inte befängt!
Det befängda är att förneka-
-vad vi har gjort med denne unge man.
Man kan inte be en man-
- att vara både herde och slaktare samtidigt.
Miss Marais, har ni ett sista svar på försvarets slutplädering?
Ordförande, nämndemän...
Får jag påminna rätten om att det här är ett mordåtal?
Mord sju gånger om.
Och att rätten bör behandla målet som ett sådant.
Leon Labuschagne, utbildad på den fysiska handlingen att döda-
- drev sina offer till en avskild plats-
-där han sköt ihjäl dem.
Han har inte varit ett bra vittne, utan undvikande och avvisande.
Och nu vädjar han om rättens överseende med ett långsökt-
- och föga övertygande försök att rädda sitt eget liv.
De avkunnar inte domen i morgon. De behöver tydligen en dag till.
Jag undrar vad det beror på.
En av dem är kanske skiljaktig och domaren vill ha ett enhälligt beslut.
Så de är bara omsorgsfulla och tar god tid på sig.
Dåliga nyheter för dig då.
De tar mer tid på sig för en fällande än för en friande dom.
De vill skriva en dom som inte kan överklagas.
- Ha en bra kväll. - Du med.
Bra slutplädering.
Vill du prata?
Anne sa att du försvinner rätt ofta. Ibland på flera dar.
Vad är det här? Ett av dina korsförhör?
Berätta vad som pågår, Pierre. Vi är ensamma, du är full nog.
Vad spelar det för roll?
Du är inte ledig, va? Du leder en operation nånstans.
Vi bombade ett hus i dag. Är det det du vill höra?
- Det är ditt jobb, va? - Ja, det är mitt jobb.
Jag tjänar det här landet. Det är min plikt och därför gör jag det!
Varför är du då full och så upprörd över det?
Mr Labuschagne, var vänlig och res er upp.
Vi är inte eniga i vår bedömning och det blir en majoritetsdom.
Jag läser upp majoritetens dom.
Majoritetens dom och inte den skiljaktiga ledamotens dom-
-blir den här rättens dom.
Mr Labuschagne, även om er advokat har anfört skäl till-
-att era handlingar var ofrivilliga-
- så fäller rätten er för mord enligt åtalet.
Men på grund av de ovanliga händelser som ledde till era handlingar-
- finner rätten att det finns förmildrande omständigheter.
Ni döms därför till 20 års fängelse med möjlighet till förtida frigivning-
- beroende på era framsteg i den psykiatriska vård ni får i fängelset.
Bra gjort.
Grattis. Jag hade aldrig trott att nån skulle klara det här.
- Ingen sida kommer att gilla domen. - Någon sa en gång:
"Dödscykeln har ingen början eller slut, bara mer dödande."
Vi har kanske gjort nåt åt det på nåt sätt.
Sköt om dig.
Tack, sir.
1987 hängdes 164 människor i Pretoria, ofta sju åt gången.
Efter mer än 4200 avrättningar-
- införde Sydafrika ett moratorium mot dödsstraff.
Dödsstraffet avskaffades 6 juni 1995-
- efter att Nelson Mandela hade installerats som president.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017
Ansvarig utgivare: Timo Lahtinen